Jag ska berätta om kvällen. En kväll då oförklarliga saker händer.
Det började när min tjej bjöd hem mig till sin pappa på middag.
Spring! Spring! Spring!
Det är lite invecklat.
Vi kanske ska börja på dagen. Det var den 16 juli i Dallas, Texas.
Och Max Hagans liv var bara skit.
Han hade varit stor företagsledare- och gjorde affärer dygnet runt.
Han pausade bara när han måste uppgradera sin SUV eller HTF.
HFT är en förkortning för "het troféfru" här i Dallas.
Han var ett stort svin.
Men det var innan han fick en hjärtinfarkt och firman såldes-
- och den heta frun stack och Max var död för omvärlden.
Okej, kanske inte död, men i stort sett.
Max syster Lolly var den enda som såg vad som hände.
Trots att det stod i alla lokala tidningar att killen var körd.
Vad gäller familjen så vill jag bara säga-
- att han kunde ha nominerats till världens mest frånvarande pappa.
Hans son Millian hade flyttat hem med sin tjej-
- och jobbade heltid med att snatta av Max.
Hans dotter Beth var f.d. kontroll- freak med framgångsrikt skivbolag.
Eller som jag kallade henne: min tjej.
Och så började dagen före natten som alla inblandade skulle kalla:
"De vita byxornas natt."
- Ja? - Pappa, mår du bra?
Ja... ja.
Jäkla ventilatormask.
- Jag är glad att du använder den. - Att andas är bra.
- Så yogiskt, pappa - Det eller nån överlevnadsinstinkt.
Jag har goda nyheter. Jag kan få ett avtal med Capitol Records.
- Jättekul, gumman. - De flyger dit mig i kväll.
I kväll? Du kan inte åka i kväll. Medlingen är i morgon.
- Och du har en skicklig advokat. - Ja, du...
- Jag kanske har sparkat honom. - Pappa!
Jag ger inte 600 dollar i timmen för en snorvalp som kopierar.
Jag tänkte att du kunde följa med.
- Jag är inte advokat. - Tack och lov för det. Jag tänkte...
- Pappa, vänta lite. Okej? - Ja, ja.
- Är du kvar? - Ja, jag ser gräset växa.
Jag har aldrig nånsin fått tag i dig.
Jag visste inte att du fanns förrän på min examensdag.
- Det är noterat. - Jag vill följa med dig i morgon.
Så om jag kan vara med via telefon, så är jag det.
Jag skulle uppskatta det. Jag måste iväg, gumman.
Hej. Jag ska träffa Max Hagan.
Jag är döv.
Förlåt!
Jag ska träffa... Max Hagan.
Max Hagan bor inte här
- Max Hagan? - Max Hagan?
- Max!
- Max Hagan? - Max!
Max Hagan?
Jag delger er härmed stämningen i målet "Hagan mot Hagan".
Du skulle hålla asen borta, Lolly.
Du ser ut som en trevlig grabb. Du borde köra ut pizza i stället.
Lolly, ingen jävla Perquacky!
Förlåt, Lolly. Förlåt, jag...
Den här skilsmässan tär på mig.
Och förlåt att jag skrek åt dig, men...
Jag skojade ändå bara. Förlåt.
- Kul. - Ja, skitkul.
Millian dricker öl kl. 08.32. Kram Lolly. Han älskar öl!
Ja, du har rätt, Lolly.
Det är modernt 1900-tal, väldigt Lloyd Wright. Och ni har öppen spis.
Ursäkta.
- Hej, gumman. - Mamma, jag är orolig för pappa.
- Han har sparkat sin advokat. - Nu skojar du.
Beth beslöt att söka hjälp av sin mamma Vivian, Max första fru.
- Kan du prata med honom? - Han pratar bara med mig i nödfall.
För att Barbara blev hysterisk när han gjorde det.
- Jaså? - Mamma, snälla du.
- Han lyssnar på dig. - Jag ska försöka.
Jag kommer!
Det där är jag. Jag ser inte så produktiv ut, men det är jag.
På sätt och vis. Jag vill i alla fall vara det.
Det är ju Beth Hagan.
Hade vi avtalat nåt? Hade du skrivit in lite Raff-tid?
Det kallas spontanitet. Jag tog ledigt på lunchen. Vad är oddset?
0,198. Oddset. I alla fall under de 1,6 år som jag har känt dig.
Vad är oddset för att du följer med mig in i sovrummet?
Kom igen nu!
- Säg att du älskar mig. - Jag älskar dig.
Blinkade du?
Säg... att du flyttar med mig till New York.
- Fuskis! - Nej, jag fick precis veta det.
De skriver på avtalet om jag flyttar skivbolaget till New York.
- Kan du fatta det? - Ja, det har gått så fort.
- Jag har jobbat på det i sex år. - Ja, det är sant.
Och jag vill att du följer med.
- Vad är det nu? - Jag vet inte.
Jag får inte träffa din familj och nu ska jag flytta med till New York.
Kom igen. Du tjatar alltid om att du vill komma härifrån.
- Hur trist här är, alltid samma skit. - Jo...
Så fort Beth kom till kontoret satt hon i telefon igen.
Hej, pappa. Nu måste jag be dig om en tjänst.
- Du ska träffa min kille i kväll. - Jag är inte på humör. Inte i dag.
Kan du inte bli på humör? Jag ber dig aldrig om nåt.
Jag vet. Men i dag är ingen bra dag. Millian har druckit sen gryningen.
- Du möjliggör supandet för honom. - Citera inte din terapeut.
Du kunde också gå till en terapeut. Det borde du kanske.
- Beth, jag... - Jag har gjort så mycket för dig.
Kan du inte göra denna enda lilla sak för mig? Denna lilla sak.
- Okej, middag. Vi säger klockan sju. - Inte bara du, allihop.
Det ska vara fint. Vid matbordet.
Med tallrikar och allt.
Jaha... "Spyde"? Spydde!
Jag tror att din mamma är här.
- Omöjligt. - Det är hon.
Max!
- Vad gör du här? - Jag ville prata.
Jag klarar bara en blodsugande exfru i taget.
Om jag lovar att inte suga då?
- Mår du bra, Max? - Jag är fortfarande kvar i jordelivet.
- Jag tror att du behöver hjälp. - Jag drev ett stort bolag utan hjälp.
- Jag menar här hemma. - Jaha, ja...
Jag...
- Jag ligger i skilsmässa igen. - Jag hörde det. Vad hände?
Hon vände sig mot mig efter hjärt- infarkten. Jag gjorde ingenting rätt.
- Jag kunde inte ens snyta mig rätt. - Med tolv pappersnäsdukar?
Ja. Och nu vill hon ha allt.
- Och du ger henne? - Ingenting. Sex usla år.
- Samma strategi som mot mig. - Jag var snäll mot dig och barnen.
Det är du fortfarande. Jag hade inte klarat att ha dem boende hos mig.
Det är bara tillfälligt.
Barbara har begärt att få huset, så vi kanske får flytta snart.
Du måste skaffa en advokat.
Det ligger i våra barns intresse att du inte sabbar det här.
Lolly!
Tack.
25 år gammal och han smyger fortfarande ut i bilen.
Gjorde vi nåt fel? Kan nån säga vad vi gjorde för fel?
Det var kanske vällingen.
- Vem är det? - Det är Chucks kompis.
Vi sågs häromkvällen. Minns du? Har du nån...
- Nej, håll käften! Nej. - Snälla du! Chuck...
Beth visste inte att jag sålde gräs. Jag visste inte han var hennes bror.
- Vad gör du? - Lugn, mamma. Jag var i affären.
Jag ska träffa Jim Jr i kväll på Adolphus.
Jag kan visa lite ben för honom.
- Jag ringer honom. - Det är inte det jag ber om.
Visa honom lite ben ändå. Det funkade alltid på mig.
Här, mamma. Du glömde din väska.
Okej... Skaffa en advokat. Du känner tillräckligt många.
Sköt om dig.
Midrin.
Xanax. Ambien.
Millian och Naomi gjorde sig klara inför middagen.
- Det är tydligt att hon testar mig. - Glömde din mamma väskan med vilje?
Ja, det tror jag. De har nåt på gång. Varför skulle hon annars komma hit?
Det är ett test.
Nej...
Det är ett trick. Okej...
För om vi inte tar några tabletter-
- vet hon att vi är äkta knarkare, för alla normala människor tar tabletter.
- Så vi måste ta några? - Jag tror det.
Jag tror verkligen det. Plus att bara tanken på det gör mig jättestressad.
- Varför nu? Varför i kväll? - Du ska veta att jag menar allvar.
Så förut menade du inte allvar?
Jag kanske inte insåg förrän nu att jag gör det. Och de är så galna.
Min pappa. Skilsmässan. Min bror.
Jag ville väl inte påtvinga dig dem.
Tänk om du tittade på dem och tänkte att jag skulle bli sån.
Den där Raft har dåligt inflytande på henne. Hon är aldrig sen.
Kom.
Förlåt att vi är sena. Allihop, det här är Raff.
- Nämen hejsan! - Max Hagan.
- Trevligt att träffas, sir. - Sätt dig.
- Vad är det? Känner ni varann? - Du vet...
- Från här och där. - Från var?
Det är lustigt att vi klätt upp oss och äter på finporslin för honom.
- Varför det? - Raff? - Det är så roligt att träffa er.
- Jag har hört så mycket om er. - Jag trodde att du undvek oss.
Nej. Jag har läst allt om er i tidningarna. Om era affärer.
Pangea Gas, BAL TexaDyne, Flatland Drilling...
Jaså? Har du det? Du är snabbläsare, va, Raft?
- Raff. Jag heter Raff. - Som i "riff-raff"?
- Det är ett smeknamn. För Rafferty. - Jag har en teori om namn...
- Kul för dig. - Vad jobbar du med, mr Rafferty?
- Jag spelar i ett band. - Har det ett namn?
Det heter The Trophy Wives.
Jag har spelat sen jag var 15. Nu är jag mer inne på datorer.
- Har du några järn i elden? - Ett järn, faktiskt.
- Det är ett program jag jobbat på. - Det kommer att bli stort, pappa.
Berätta om det. Jag vill alltid höra om nästa nya stora grej.
Det är lite svårt att beskriva.
Det är ett system för musik. För att hantera innehåll.
Man kan komma åt intressen på diskussionsforum och bloggar.
Jag läste en artikel nyligen där det kallades "geolikat-teknik".
Men det är inte speciellt intressant.
- Programmering är en tuff bransch. - Tillbaka till min namnteori...
Folk med bokstäverna X, Z eller F i sina namn är körda.
Jimi Hendrix. Frances Farmer. River Phoenix.
- Maximillian. Rafferty. - Sluta, Millian.
- Sluta med vad? - Sluta förolämpa min pojkvän.
Han skyller sitt skitliv på dig.
Enligt hans teori är det ditt fel, för du döpte honom till Maximillian.
Det förklarar oss alla, Beth. Utom dig.
Det har inget att göra med att jag sliter och går i terapi? Inte alls.
Jag har lyckats eftersom jag inte har ett X, Z eller V i mitt namn?
F, inte V.
- Kul nyhet om Beth i dag, va? - Ja, jag är rätt glad.
Hon kommer att härska över världen en dag. Är du redo för det?
- Ja, det är jag väl. - Och nu flyttar ni till New York.
- Jag vet inte... - Han har mycket på gång här.
- Han kan inte bara flytta. - Kärleken är aldrig enkel.
Nej, nej, det stämmer inte. När den är äkta är den enkel.
- Snälla Millian, inte nu. - Nu när vi alla är här och firar...
Jag tänkte att ni alla ville veta att Naomi och jag är förlovade.
- Ni har varit förlovade tre gånger. - Har vi?
Kan det inte vänta, Millian? Det här är Raffs kväll.
Raffs kväll? Eller är det en chans för Beth att visa sin fulländning?
Sluta nu! Du är så egoistisk.
Du blir full och hög och måste vara alltings mitt.
Du saboterar allt. Nån måste säga det till dig, Millian.
- Du behöver hjälp, Millian! - Behöver jag hjälp?
- Ja, du behöver hjälp. - Du då, Beth?
Du är så inne i din egen lilla värld att du lika gärna kunde vara hög.
Du dömer, men vet ingenting. - Kom, Naomi.
Nästa gång du ger mig en skrapa om att jag behöver hjälp-
- ta inte med langaren.
Sa han att du är hans langare?
- Hej, allihop. - Max Hagan, huset tas nu i beslag.
Hallå!
Alla måste ut! Nu! Allihop!
Vad fan? Jag får se på papperna.
Det är inte så. Vi kan ha rökt på, men jag visste inte att ni var släkt.
Beth, kom hit. - Snyggt, Barbara... Kasta ut min handikappade syster.
- Lolly får stanna om hon vill. - Hon vill inte stanna här!
Inte det? - Lolly, raring. Vill du stanna här hos mig?
Nej, det vill hon inte! - Det vill du inte, Lolly! Du är en självisk subba.
Om du hade läst delgivningarna hade du haft gott om tid att flytta.
Du har fått två delgivningar. Har du inte läst dem?
Jag var... Jag hade inte tid.
Det är mitt vin. Du är skyldig mig 100 dollar för det. Det är dyrt vin.
Då så, då så... Ta det. Ta allt, ta allt!
- Ni med? Vill ni ha? Här, killar. - Pappa, sluta.
Du vill säkert ha. Varsågod. - Och gamle Millian, då?
Här, Millian. - Och Lolly, vill du ha lite extrapengar? Varsågod.
Varför sälja droger när jag kan försörja dig? Där har du.
Min skjorta. Varför tar ni inte allt?!
Sluta!
Du kanske inte har märkt det, men du försörjer inte mig.
Nu fattar jag. Hur skulle du annars betala dina räkningar?
Alla ärenden. Folk som alltid ringer. Kontanter, alltid kontanter.
- Du har sabbat allt. - Jag har inte gjort nåt, Beth.
Och jag har precis presenterat en langare för familjen. Toppen!
- Den är min. - Nej, den är min.
- Få ut honom härifrån! - Jag tar det jäkla vinet.
Min terapeut hade kanske rätt. Det kanske var en fantasi.
Dittjävla program finns säkert inte.
Fan ta din terapeut.
Vi ses på medlingen!
- Gå ner från min veranda. - Håll den här.
Ingen fara, Lolly. Natti-natti.
Jävlar! Jävla skit!
Satan!
Bra, det är du. Jag kunde behöva lite droger nu.
Det där är mitt hus, min familjs hus.
Ja, det var det.
- Var är Beth? - Hon stack.
Fan, medlingen! Hon kommer väl tillbaka?
- Det vete fan. - Vem ringer du?
Jag behöver inte svara på fler av dina skitfrågor.
Jag ringde efter Gulcon. Kommer han?
- Tack. - Vem är Gulcon? Din langare?
Ja, jag behöver verkligen en sil.
Nej.
Fan...
Läget?
- Vart ska du? - Jag har en spelning.
- Vart ska du? - Till Double Wide.
Vänta, vänta! Kan jag få åka med in till stan?
Visst.
Gulcon, är du hans privatchaufför?
- Kör ni med nån slags bytesaffär? - Kan du inte behandla mig normalt?
- Langare är uslare än kackerlackor. - Jag är inte langare!
Raff är inte dum. Han gör ett stort dataprogram.
Jag har investerat.
- Vi ses. - Hej då, kompis.
- Jack och cola? - Läget?
- Jag är 57 år gammal. - Vinet. Du får inte ta med det in.
- Det är Petrus. Jag måste ta med det. - Hårt!
Ni kan säkert göra ett undantag i det här fallet. Max Hagan...
Tror du jag bryr mig?
Helvete!
- Dewar's och vatten, tack. - När ska vi dra?
Inte vet jag, det är två band till.
Det blir 4 dollar.
Förlåt, jag har inte...
- Jösses, sätt det på min nota. - Tack.
Ska ni på Russells bröllopsgrej sen?
Samtidigt satt Vivian i samma rum som hon och Max gifte sig i.
Hej, Max, det är Vivian. Jag är nere på Adolphus och har träffat Jim.
Och... tja, jag gick in i den stora balsalen.
Och jag började väl minnas.
Minns du den där otroliga sviten och hur mycket jag gillade det?
Du blev så arg för du trodde att jag var oskuld.
Gör jag dem galna eller är de såna? Kvinnor! Gör jag dem galna eller?
Psykfallet med megafon? Jävla toksubba.
Tack. Det är en sak jag inte kan lyckas med. Äktenskap.
Jag har lyckats med nästan allt i livet utom äktenskap.
Jag lyckas sabba det varje gång.
Tack för vårt lyckade bröllop. Vivian och Max Hagan
- Välkommen till Adolphus. Ja? - Finns svit 920 kvar?
Det är en härlig svit.
Och den är ledig. Jag behöver bara leg och ett kreditkort.
Jag undrade bara, men...
Mrs Hagan?
Mrs Maximillian Hagan?
Ja, ma'am. Självklart.
- Vad är det för utstyrsel? Goth? - Nej, inte goth.
- Vad är det då? - Punk.
- Punk? - Rock. Punkrock.
- London 1976. - Punken föddes i London och New York.
- Men ordet "punk" kom från NYC. - Ja, men det är musiken som räknas.
- Musiken? - MC5. The Stooges.
- Ramones, New York Dolls. - Var du inte vaken på 70-talet?
- Han tänkte bara på att tjäna pengar. - Berätta vad grejen med det är.
- Det är ingen grej med det. - Bara det ljuva ljudet av kaos.
Jag fattar. "Skit i allt." Skit i allt som en skit som jag står för?
Om ni grabbar är så "skit i allt" -
- varför ser ni då likadana ut?
Nej, fan, vi går och riggar.
- Hej, Raff. - Hej, Felicia.
- Vem är han? - Beths pappa. Låt honom vara.
- Hejsan. - Hej. Max Hagan.
Har du nånsin fått ett kungaknull?
Kungaknull!
Häftigt!
Allt snack om knull gör mig kåt.
- Jaså? - Vi dansar.
Vänta lite.
Här...
- Vill du ha lite? - Jag måste se vad allt ståhej är om.
- Förstår du ståhejet? - Ja.
Skynda på!
Stick!
Behåll den tanken, raring... till sen.
Kom igen!
Hemma vaknade Millian och Naomi ur den djupa Xanex-slummern.
Millian, titta.
Det är precis det du sa skulle hända.
Det är ett tecken, Millian. Från Gud.
Han vill att vi blir drogfria.
Att vi blir drogfria, verkligen gifter oss och skaffar barn.
- Ja... - Det är det han vill.
Inga mer droger, Millian. Okej?
Okej. Räknas tabletter?
- Millian! - Okej, okej, okej.
Så här gör vi...
Vi tar in på Dallas bästa hotell.
Det blir som vår egen drogklinik.
Livsomvälvande. Det var livsomvälvande.
- Du är hög. - Ja.
- Har inte du hjärtproblem? - Jo. Men skit i allt. Punk, va?
Se upp. Snubben är tokvild.
- Blir det nåt bröllop? - Vigselförrättaren stack.
Russell som skulle gifta sig den kvällen hade blivit av med domaren.
- Jag känner en domare. - Knappast.
- Jag känner en domare. - Gör du?
Bra nog för att mitt i natten få honom att viga två nollor?
Ja, det gör jag.
- Han känner en domare. - Nej, Felicia. Ingen bra idé.
- Vi letar upp honom. - Vi letar upp domaren.
- Vi letar upp honom. - Kommer du? - Max Hagan fixar en domare åt dem.
Du drack för 140 dollar. Jag har inte en cent kvar.
- Jag betalar tillbaka! - Plus 6,25% ränta. Det blir 148,75.
Inte illa, Greenspan.
Jag kan betala nu. Vi kör förbi mitt hus och hämtar min plånbok.
Hittar du till Swiss Avenue? Kör dit.
Skruva ner.
- Hej, gumman. - Hej. Du...
Jag tror att jag kanske överreagerade. Och jag...
"Hej, gumman"..."hej, gumman"...
- Vem är det? Vad gör du? - Jag får skjuts.
- Vem är du med? - Jag är med Felicia... och Max.
- Felicia. Kul. Vilken Max? - Din pappa.
- Du skojar? - Nej.
Är du ute med Felicia och min pappa? Var är ni?
- I Felicias bil. - Ge mig den!
- Hej, Beth? Beth! - Pappa?
Jag förstår allt, Beth.
Skit i allt, va? Och den här Felicia. Hon är en pärla.
- Hon är en riktig pärla. - Jag får prata med Raff.
Raff? Ja.
- Hej. - Vad fan händer?
Nej, jag måste sova. Jag har det där samtalet i morgon bitti.
Jag vill inte veta. Vi hörs - i morgon.
Kom. Jag behöver en utkik.
- En utkik... - Du måste vara knäpptyst, raring.
- Allvar, Felicia. - Okej!
- Jag tror att Beth är skitarg. - Hon borde vara glad.
- Det är hon inte. - Hon är överspänd.
Nej, det är hon inte.
Inte så överspänd.
Militären förlorade en bra general när hon startade sitt skivbolag.
Fan! Den här är aldrig låst.
Vänta! Jag har en annan idé. Kom.
Okej. Kreditkorten ligger på golvet i hallen. In och ut, 20 sekunder.
Om jag åker fast sätter de mig i fängelse.
Jag skulle gjort det, men du kan inte lyfta upp mig. Kom igen nu, punkarn.
- Jag är ingen jävla idiot. - Du är bara en mes i punkdräkt.
- Vad sa du? - Du är en mes i punkdräkt.
- Det låter bra. "Mes i punkdräkt". - Skit ner dig. Okej då.
Barbara hade haft så fullt upp med att få ordning på lakanen-
- att hon inte hade hört Max mobil som hade pipit i flera timmar.
HÖR MEDDELANDEN
Det är Vivian. Jag är på Adolphus. Och jag började väl minnas.
Minns du den otroliga sviten och hur mycket jag gillade det?
Okej.
Allt är borta. Här...
Millian och Naomi tog pengarna
Millian och Naomi. Så klart!
- Kom. - Vänta! Jag har kontanter här.
Alltid redo. Jag har 5000 dollar i kontanter uppe på mitt kontor.
- Du kan betala tillbaka sen. - Nej, jag vill hämta dem.
Ett ligg kostar inte så mycket.
De är mina. Ju mer vi bränner nu, desto mindre får hon i morgon.
Du ska få tillbaka 500 dollar.
Vad är jag? En jävla hyrtjuv?
Jag känner att du under all skit är en trevlig kille, en bra kille.
Och jag vet att du inte brukar göra sånt här.
Jag ber om ursäkt för anklagelserna som jag kom med tidigare.
Snälla, gör det här med mig.
Hej, raring.
Och jag började väl minnas.
Du blev så arg för du trodde inte att jag var oskuld. Det var jag!
Var är nu... Ja, just det.
- Max, jag måste berätta en sak. - Inte nu.
Jo, nu.
Jag...
- Jag sålde knark till Millian. - Va?
Bara några gånger. Det var bara gräs. Låt mig få förklara...
- Jag började gilla dig. - Lyssna på mig nu.
- Jag hade inget alternativ. - Det finns alltid andra vägar.
Det gav mig ett halvårs arbetsro.
Ett halvår räcker för att göra många beroende av droger.
- Beroende av droger? Det är gräs. - Gräs?
Gräs är inkörs-drogen.
Ledsen för Millian. Jag försvarar det inte...
Du urskuldar dig. Låt oss kalla en spade för en spade. Du är kriminell.
Se på dig. Du har inte haft pengar i fyra timmar och är redan kriminell.
Minns du den otroliga sviten och hur mycket jag gillade det?
Ett halvår för att göra vad? Jag måste veta. Spela punkmusik?
Nej, ett halvår för att sälja programmet.
- Var det inte skitsnack? - Nej.
Jag ska ta en drink i Franska salongen, för att minnas lite.
Kom om du vill. Det var härligt att få se dig i kalsonger igen.
Subba... subba. Subba!
Helvete!
Spring, spring, spring!
Vem där?
- Är det du, Max? - Spring, Raff! Spring, spring!
- In i bilen. In i bilen! - Jag ser dig! Det här är inbrott!
- Skit ner dig! - Det här gör du inte ostraffat!
Skit ner dig, subba!
Det var kul. Jag älskar att säga åt rika typer att skita ner sig.
Ja, jag vill anmäla ett inbrott.
- För vad det är värt, jag slutar. - Säger inte alla det?
Sluta köra som en mes. Vi måste hitta en domare.
Ja, kom igen. Kör norrut, Raff. Kör norrut.
- Vi behöver en svit. - Okej, leg och kreditkort, tack.
Mr Hagan? Självklart. Svit 920.
Ser du hur snäll jag är mot dig, älskling?
Millian?
- Mamma? - Här inne!
- Har din pappa skickat dig? - Pappa? Nej. Va? Pappa?
Vad snackar du om? Vi...
Vi checkade in och de gav oss den här sviten.
- Vad är det som är så roligt? - Inget. Varför är ni här?
- Vi kom hit för att bli drogfria. - Är det sant?
Ja, det är sant, ja.
Varför... varför tror du mig aldrig?
Du anar inte hur gärna jag vill det.
- Just det... - Jag vill tro dig.
- Då säger vi det. - Men du är hög nu, va?
- Ja. Ja, mamma, jag är hög. - Väldigt hög.
- Än sen? - Ge mig knarket.
Så pratar vi om det här sen.
Ge henne knarket, Millian.
Jag undrade vad som hade hänt med mina Xanax.
Texas, kära Texas från tyranniet nu fritt
strålar av glans, ditt ödes stjärna
hjältarnas moder, vi kommer...
Dot? Dot!
Nån är här. Tryck på mojängen.
- Hallå? - Vi lovar vår trohet...
- Vad var det? - Det låter som Texas-sången.
- Försvinn, annars ringer vi polisen! - Det är Max Hagan. Är domaren där?
Max? - Max Hagan? Vad i hela världen?
- Max, har du blivit rånad? - Mår du bra?
- Jag mår fint. - Vad är det då?
- Jag vill att du gör mig en tjänst. - Vad som helst, Max.
- Jag vill att du förrättar en vigsel. - En vigsel?
- Ja. Är det inte toppen? I kväll. - Mår du bra, Max?
Lyckligare än ett svin i dyn.
Max, jag förrättar inte vigslar. Pratar du om ditt bröllop?
Sitter nästa mrs Hagan i bilen? Du kan inte gifta dig.
- Du är inte skild än. - Gud, nej. Inte jag. Inte jag.
Och klockan är ett på natten.
Det visste jag inte. Gå och lägg er igen. Jag ringer i morgon.
Nej, Max Hagan. Du kommer in och får en stor kopp starkt kaffe.
Du med.
Det var allt. Ni är hemma igen om max en timme. Sängfösare, nån?
Jag inser att du har dina skäl, trots att jag inte förstår dem.
Men jag kan inte dras in i en Britney Spears-grej. Jag har mitt anseende.
Ett gott anseende. Men har du aldrig velat kasta av dig allt sånt-
- och bara göra nåt för att det är så jäkla roligt?
- Inser du hur kort livet är? - Jag hänger inte med, Max.
Du missar nåt enormt som gick upp för mig ganska sent i livet.
Men jag måste dela det med er.
Har ni nånsin hört ordet "punk"? För det lilla ordet...
Max försöker säga att ert anseende är lika viktigt för honom som för er.
Jag visste att vi aldrig skulle komma iväg om jag inte sa nåt.
Ni bara stärker ert anseende. Vem gillar inte en man som gillar kärlek?
I vår värld med Google och TiVo, inbyten och uppgraderingar-
- är det så sällsynt att två säger: "Jag vill ha bara dig i evighet."
Och vet att det är sant, för båda, här och nu. Kan vi avstå från det-
- för att vi borde sova och det inte står i vår kalender?
Har vi inte alla ett ansvar-
- att hjälpa dem att göra denna kärlek officiell?
Vi kokar lite kaffe att ta med.
Nej tack.
Det här är inte Adolphus. Vad gör vi här?
Det tar bara två sekunder. - Max, följ med.
Hej.
- Vi är Johnsons. Barefoot och Dottie. - Felicia. Felicia Exall.
Som i: "X alla nätter och x alla dar".
- Min städerska kom inte i veckan. - Barbara tog min.
Vad gör vi här?
Han var för full för att bry sig, men jag ville visa honom allt.
- Är det gräs? - Ja.
- Vad ska jag göra med det? - Släng det. Rök det. Sniffa det.
Man kan inte sniffa gräs.
- Vad är det här? - Det jag har jobbat på.
Det är till Bob Brenton. Han läser inget som inte tio andra har läst.
- Jag pratade med honom om det. - Hur känner du honom?
- Han är brudgummens kusin. - Jag hörde att han var i stan.
- Han kom nog till bröllopet. - Du borde prata med honom.
Ja... Här.
Det här är mycket gräs.
Ja, det är mycket gräs.
Här får du nåt gammalt.
- Tack. - Felicia, låt tantstackaren vara.
Truten, Raff. Vad är det här?
Lägg av.
- Till mig? - Det är din turdag.
Och så kom vi till Adolphus, jag, Max, Felicia-
- domaren, hans fru och en flaska tequila.
Vi behöver ett rum. Nej, en svit. En skitstor svit.
Med ett par rum och... en jacuzzi.
Okej. Jag ska se vad vi har.
- Vi har en fin stor svit. - Är den skitstor?
Ja, jag skulle säga att den är skitstor.
- Jag behöver leg och ett kreditkort. - Nej, vi betalar kontant.
Vi behöver ett kreditkort som depo- sition för rummet och matchande leg.
- Max Hagan. - Ja, herrn.
Förlåt, självklart. Svit 920.
Tack.
Här är det.
Kom här, din stora kåta tiger.
- Max? - Vivian?
Det här är helt sjukt.
- Vad gör ni här? - Inget lika spännande som det du gör.
Vivian...
- Vivian, minns du paret Johnson? - Hej, Vivian.
- Hej. - Vivian.
Ursäkta mig ett ögonblick.
Kom, älskling.
Vänta lite.
Bob Brenton är här. Han står i korridoren nu. Kom då.
Man kan inte göra affärer på bröllop.
Man kan göra affärer var som helst. Kom nu!
Lägg ifrån dig den där.
- Bob! - Max Hagan, vad fan gör du här?
Vi har bara en liten sammankomst. Domare Johnson och hans fru.
- Ett nöje att träffa domaren. - Du och mr Rafferty är gamla vänner.
- Självklart, ja. - Vi träffades om mitt musikprogram.
- Just det! Kul att träffas igen. - Ni ska till samma ställe.
Ni kan väl språka lite på vägen så kommer jag om en stund.
Kom! Vi måste skynda oss.
Har du gjort det i ett trapphus?
Svit 920.
- Håll tummarna. Nu ska jag gänga mig. - Vad menar du?
- Gifta mig. Knyta hymens band. - Du?
- Ja, vad trodde du? - Vad var det där då?
Jag behövde ett sista äventyr.
För nu måste jag gå och vara trogen tills döden skiljer oss åt.
Men, älskling, du var den bästa möhippan som jag nånsin haft.
Förlåt för...
Det är bara det att...
Fan, Vivian...
- Jag har faktiskt ingen förklaring. - Du är inte skyldig mig nån, Max.
Men tack ändå.
Gör det nåt att jag sätter mig?
- Var är Millian? - De la sig. Han ska bli drogfri igen.
- Tror du att han menar det nu? - Hoppas det.
Vad hände med den rara pojken som skrev lappar åt oss när vi grälade?
Där det stod att vi inte skulle vara så elaka mot varandra.
Han är fortfarande rar, Max.
- Det var skumt. - Vad hände?
- Inget. Han vill spela golf med mig. - Bra jobbat.
- Jag kan inte ens spela golf. - Då är det dags att lära sig.
Dallas-polisen!
- Vi letar efter Maximillian Hagan. - Vad kan jag hjälpa er med?
- Ni är gripen för inbrott. - Det... är en lång historia.
Var är koka... colan?
- Det var två inkräktare. - Nej, det var bara jag.
- Vad heter ni? - Det var bara jag.
Horace Rafferty. Jag följer med.
Åh, gubben!
Ja... Hej då, allihop.
Horace?
Jag antar att festen är slut.
Vad händer? Är det fest där borta?
Ja, för fan. Vi har typ ett halvkilo gräs och...
Coolt.
- Millian? - Lugn. Jag ska inte göra nåt.
Har han gått?
Jag ville bara gifta mig.
Och få barn.
Han är nog inte helt mogen för det.
Vet du vad jag ska göra i stället för att gifta om mig?
Jag ska hitta en kvinna som hatar mig och köpa ett hus åt henne.
Om...
Om 53% av alla äktenskap slutar med skilsmässa-
- och 62% av alla äktenskap är olyckliga-
- så betyder det att bara 29,14% av alla som gifter sig-
- blir lyckliga.
- Du behöver inte se allt i svart. - Ska du säga.
- Hur kan du komma ihåg det där? - Jag vet inte, jag bara gör det.
Läser jag nåt så kommer jag ihåg det.
- Du kommer att gå långt, Raff. - Det räcker om min röv slutar värka.
Hela min kropp värker.
Ischias, högt blodtryck, sarkoidos-
- åderförkalkning och... ett atriellt myxom.
- Men du lever. - Ja, jag hänger i fingertopparna.
Men bara nätt och jämnt.
Här sitter jag och klamrar mig fast vid allt för glatta livet.
Mitt hus... mina pengar.
Och vad är allt det värt?
Det är verkligen roligt.
- Det är svårt att släppa taget. - Hagan? - Rafferty?
- Först min bror och nu min pappa? - Beth, jag...
Jag kan ställa till det för mig själv, tack.
- Var lite schysst mot honom. - Hur gick det?
- Gick det inte bra? - Jo, de skriver på.
- Jag sa att jag måste fundera. - Varför?
- Man ska alltid slå till. - Jag vet inte...
- Jag trodde att det var det du ville. - Nej, det har jag aldrig sagt.
Du sa att du inte ville flytta.
Därmed inte sagt att du inte ska flytta.
- Kom nu, medlingen är om en timme. - Glöm det. Jag klarar mig, gumman.
Kör hem och vila. Det ordnar sig.
Så Max och jag gick på The Gap och åkte in till stan.
Vad är det du vill att jag ska göra?
Du ska bara hindra mig från att strypa Barbara.
Jag har suttit inne vad jag ska.
Mrs Hagan godtar inte mindre än vårt ursprungliga förslag.
Efter allt lidande ni åsamkat henne, var glad att hon inte begär mer.
Det enda lidande hon gått igenom-
- var om hon skulle köpa 20 eller 30 meter svindyrt Salamander-tyg.
Scalamandre. Det var min enda tröst i ditt tvångsmässiga pengatjänande.
Jag rår inte för att du har isvatten i ådrorna.
Vi kanske ska gå igenom vad hon vill ha.
- Ja, ja. Ska vi inte göra det? - Visst.
Vi kan väl börja med fastigheterna. Huset i Aspen?
- Visst. Barbara kan få det. - Lägenheten i Padre?
Okej... För livet, enligt mr Hagan här-
- handlar om att släppa taget. Så...
- Konsten i alla hus? - Visst.
- Inklusive Hoppern? - Ja, inklusive den.
- Det är den dystra, Barbara. - Vinkällaren.
Visst, sup dig full. Det gör dig säkert gott.
- Och huset på Swiss Avenue? - Över min döda kropp.
Mrs Hagan delar gärna er pension, men hon bodde i huset i sex år.
Då ses vi i rätten. Mina barn växte upp där, jag köpte huset. Aldrig!
Fundera lite, för ni misstänks för flera brott och vi anmäler er gärna.
Inbrott, stöld och olaga hot. Ni må ha gått i pension, mr Hagan-
- men är det så ni vill sluta i detta samhälle? Som vi alla vet är litet.
Okej, Barbara. Njut av det, Om du kommer på hur man gör.
- Vänta lite... - Nej, glöm det.
- Låt henne få allt. Ge henne det! - Det är det jag inte förstår.
Jag tror nämligen inte att du kan ge bort det.
För jag tror inte att det är ditt.
Klart det är. Jag köpte huset kontant.
Här står att huset på Swiss Avenue förvaltas åt din syster Lolly-
- "och ska så göras tills hon dör."
- Ett förvaltarskap kan ändras. - Även om det är "oåterkalleligt"?
Betyder inte det för alltid?
- Vem har skrivit det? - Lance T. Linton, herr.
Lance Linton. Vad hände med den gubbjäveln?
Enligt Texas skilsmässostatistik hade Max 28% chans att få huset.
Men ingen statistik kunde förutsäga det här.
Att jag, Horace Rafferty, fick en golflektion av Max Hagan.
Bra, vi fortsätter senare. Nu måste du ringa samtalet.
Det här är Horace Rafferty. Jag söker Bob Brenton.
Vi skulle avtala tid för en golfmatch... runda.
Ja. Han kan ringa mig, ja. Han har mitt nummer.
Tack. Hej då.
Enkelt, va?
- Ja? - Hej, Vivian. Det är Max.
- Så du kom ut ur finkan? - Vad har man barn till?
- De är rätt bra att ha ibland. - Det är de. Du...
Jag fick ditt meddelande från i går till slut.
- Och om drinkerbjudandet kvarstår... - Utan följe?
- Utan följe. Jag gör det gärna. - Jag med.
Okej, då ses vi.
- Hej. - Hej, gumman.
- Mår du bra? - Ja, det är fint.
Vi får höras sen.
- Du ringde dem, va? - Ja.
- Jag måste anta erbjudandet. - Ja, jag vet.
Men du förstår, jag måste stanna.
- Jag vet. - Jag är ändå ingen New York-typ.
Och jag får golflektioner av din pappa.
- Kan du inte ens gå upp, Millian? - Herregud, pappa. Jag tar en lur.
- Nej, stanna! - Jag vill inte höra, pappa!
Hör på! Jag fattar. Jag sniffade koks och rökte gräs och tog tabletter.
Och jag förstår - det är skönt.
Men jag vägrar att förlora dig till den skiten. Det vägrar jag.
Det är väldigt ädelt av dig, men vem fan bad dig om det?
Och sen när fan bryr du dig?
Lolly, det är okej. Gråt inte.
Vad har ni gjort? - Vad är fel?
- Skriv vad som är fel, Lolly. - Vad tror du är fel, Beth?
Hon saknar hur det var innan vi alla blev konstiga och galna.
Jag... jag förstår.
Jag saknar det också.
Ja... jag saknar det också.
Perquacky? Åh, Lolly!
Nej, Lolly. Vi gråter inte över Perquacky.
Vi ska spela.
Kan vi alla sätta oss och spela en jäkla omgång Perquacky?
Som en familj?
Alla.
Och så satte vi oss och spelade en jäkla omgång Perquacky.
Vad nu det är.
SLUT
Text: Maria Chiru Prima Vista